GODKJENT KOPI
God dag, mine damer og herrer.
Jeg skal si noen få ord-
-for å drøye ventetiden på James Miller-
-som er litt forsinket.
Han kan ikke skylde på trafikken for han har rom ovenpå.
Jeg håper han er her snart.
Vi skal få presentert James' siste bok-
-"Godkjent kopi".
Den har fått prisen for beste utenlandske essay i år.
Det var det.
Her er James.
Finn plassene deres.
Vennligst vent til etterpå med å få dedikasjoner.
Jeg hadde tenkt å presentere James for dere,-
-men han gjør det nok best selv.
Værsågod.
God dag.
Jeg beklager at jeg er sen.
Jeg kunne skyldt på trafikken, men jeg gikk hit.
Takk for at dere kom hit på en så fin dag,-
-jeg ville nok ha foretrukket å være ute i sola.
Jeg er glad for oppmerk- somheten rundt boken her.
Jeg ville vært glad for slik mottakelse hjemme i England også.
Når arbeidet mitt blir anerkjent av kjennere-
-av Michelangelo og Leonardo da Vinci,-
-er det er kompliment som jeg setter stor pris på.
Ideen til boken kom mens jeg var i Firenze-
-på Piazza della Signoria.
Og nå er jeg her, tilbake i Toscana, etter mye hardt arbeid-
-for å kunne vise dere resultatet av arbeidet.
Det er unødvendig å si at kunst er et vanskelig tema å skrive om.
Det er ingen faste rammer, ingen klare sannheter.
At jeg valgte det psykologiske og filosofiske ståstedet,-
-gjorde oppgaven vanskeligere enn jeg trodde.
Jeg har forberedt noen avklarende ord til dere.
Jeg vil takke min kollega-
-og venn Marco Lenzi-
-som klarte å lage en perfekt oversettelse-
-og formidle atmosfæren i boken.
Det er hans fortjeneste at den kunne utgis på italiensk og at vi møtes her.
Gratulerer og mange takk igjen.
Neste gang skriver du boken og jeg oversetter.
Jeg er redd for at den alternative tittelen til boken:
"Glem originalen, lag en god kopi" -
-vil fornærme den kunstneriske sjelen.
Jeg beklager dette.
Men det er ikke bare min feil.
Redaktørene vil ha en kontroversiell tittel.
Men jeg er ingen ekspert...
Jeg er ikke kjent med dette faget.
Og jeg er slett ikke medlem av kunstnermiljøet.
Jeg vil vise at en kopi har en egenverdi-
-og leder oss til originalen.
Slik bekrefter den originalens verdi.
Denne tanken gjelder ikke bare kunst.
Jeg ble glad da en leser fant et avsnitt i boken som hjalp ham-
-til å forstå seg selv.
Spørsmålet om det originale har vært diskutert til evige tider.
Det var alt i gang da romerne solgte kopier av egyptisk sølvkunst.
Min favoritthistorie er den om Florenzo di Medici som-
-befalte Michelangelo å forme statuen av Cupido-
-så den så antikk ut, for å oppnå en bedre pris.
Spørsmålet om originalitet, om det falske og ekte-
-har alltid vært der og våre forfedre var like-
-opptatt av dette som vi er i dag.
Ordet "original" er noe positivt for oss.
Autentisk, enestående, pålitelig, varig, verdt å eie.
Ordets forhistorie er også interessant-
-det latinske "oriri", betyr å reise seg eller bli født.
Det mest interessante er betydningen fødsel.
Jeg tar for meg den ekstreme betydningen-
-og sammenligner reproduksjon av kunst og av mennesket.
Det kan jo tross alt sies at vi bare er DNA-kopien av våre forfedre.
Undersøkelse av originaler blir et spørsmål om opphav-
-og utforsking av opphavet til vår sivilisasjon.
Beklager, det er nok min!
Jeg fikk nok ikke med meg beskjeden om at mobilen skal skrus av.
Et øyeblikk...
Jeg beklager, jeg er litt opptatt...
Jeg beklager virkelig! Hvor var vi...?
-Vil du ikke ta av ryggsekken? -Nei da.
Den er for tung.
Kom igjen.
-Bestilte du cheeseburger? -Ja.
-Chips? -Ja.
Dobbel?
Ja, men jeg vet at du ikke spiser dem.
Cola?
Kan du se på meg når jeg snakker til deg?
Cola?
Ja.
Hvor mange av de bøkene har du kjøpt?
Seks.
-Selv om du ikke liker den. -Det har jeg ikke sagt.
Jeg hørte at du sa det til Pierre.
Jeg sa ikke at jeg ikke liker den, men at noen deler er vanskelige.
Men han forklarte det for deg.
Jeg ble ikke mye klokere.
Hvorfor har du kjøpt så mange da?
For at du skal få noe å snakke om og til å gi bort.
-Til hvem? -Marie, for eksempel.
Men hun har den allerede.
Jeg vil gi henne en som er signert.
En god ide, vel?
Du gjør det fordi du gjerne vil treffe ham igjen.
- Du vil treffe ham igjen? - Kanskje.
Og hvem skal få resten?
-Alain skal ha en. -Men du liker ham ikke!
Stemmer. Jeg vil gi en bok jeg ikke liker til en mann jeg ikke liker.
-Jeg kan vel det? -Ja, det kan du vel.
Hva sa du til han andre fyren da?
-Hvilken fyr? -Vennen til han forfatteren.
Må du vite alt mulig?
Du har sagt vi er kompiser og ikke må ha hemmeligheter.
Men det var fordi du var nysgjerrig på Elisa, ikke sant?
-Spiller ingen rolle, jeg vet det likevel! -Så bra for deg da.
Jeg ser at du liker James, og vil bli forelsket i ham.
Så du ga nummeret ditt til vennen hans for at han skal ringe deg.
Nei, ikke tale om.
Jeg la igjen nummeret, men ikke derfor.
Jeg vil vite mer om boken, det er jo jobben min.
Og du maste... jeg fikk ikke hørt etter, for vi måtte gå.
Du hørte ikke etter! Du satt bare og hvisket i øret på han der Mark.
Ikke du heller, du lekte jo med den greia!
Jeg spilte jo.
Og jeg hørte, men du satt bare å så på ham...
Pass dine egne saker!
Du behøver ikke bli så sint. Vi sitter jo her og snakker og spiser.
Ja, vi snakker...
Jeg forstår ikke hvorfor du blir så irritert.
Jeg er ikke irritert, du går meg på nervene.
Klipp håret ditt!
Bare én ting, ok?
Én ting og så gir jeg meg.
Et spørsmål:
Hvorfor ville du ikke at han-
-skulle signere med etternavnet mitt?
Nå går du for langt!
Jeg heter Julien...
Du går meg på nervene. Nok!
Men jeg har jo et etternavn!
Hallo?!
-Å, god dag! -God dag.
-Fant du lett fram? -Ja, jeg har bodd rett nede i gata.
På universitetet, ja.
Holder du alltid åpent på søndager?
Nei, det er vanligvis stengt,-
-men jeg tenkte at det kunne være et greit sted å møtes.
Vi har en felles interesse her i alle fall.
Jeg havnet bare her ved en tilfeldighet.
Bare her midt blant alle disse tingene uten at jeg brydde meg om dem.
Jeg forstår.
Du har rett, du bør holde en viss avstand.
De er nok attraktive, men de kan skade deg.
Mener du det?
Ja, absolutt.
-De er nok verdifulle, men.. -Det er en kopi.
Men de kan være farlige også, på sitt vis.
Jeg studerer og beundrer dem, jeg skriver bøker om dem,-
-men jeg holder avstand også.
Hjemme foretrekker jeg praktiske ting...
Jeg har bare en antikvitet i huset hvis den passer inn-
-ellers kaster jeg den ut.
Så, du tror...
Jeg tror vi skulle få oss frisk luft, ikke sant?
Du har en flott butikk, men det er så fin en dag.
Kanskje vi skulle gå ut?
Og det sto ikke noe om antikvitetshandel i invitasjonen din.
Jeg.. tenkte vi bare skulle gå... jeg ville hjelpe deg å handle...
Men på søndag er alt stengt så... Vil du ha kaffe?
Kanskje vi kunne kjøpe noe på veien-
-jeg har så lyst til at vi skal komme oss ut av byen en liten stund.
Ja, jeg har bil, hvis....
Drar du?
Tilbake til lunsj?
Tror ikke det.
Minn Julien på at han privattime klokken to.
Ja, klart.
Hva er galt med butikken? Du liker den ikke?
Jeg har bare originaler og kopier.
Det er derfor du er interessert i boken?
Nei, det som tiltalte meg ved boken var tittelen.
Undertittelen der...
Har du noe i mot å signere et par bøker jeg har...
La det ligge. Jeg tar resten etterpå.
Hva skal jeg skrive?
"Til Marie."
Bare "Til Marie".
Jeg ser ikke noe uten briller.
Jeg kan ikke tro at du sitter i bilen min - virkelig!
Så... Ja takk.
Det er veldig hyggelig av deg.
Først la jeg merke til omslaget og tittelen på boka di.
Jeg var sammen med søsteren min, Marie..., og hun så på meg-
-og sa "helvetes god kopi av originalen".
Så.. denne rare banningen.
Så jeg tok opp boken...
Nei, hun tok opp boken. Hun var den som ble fascinert av den.
Vi kjøpte den begge to.
Den er til professor Miao.
Du forstår... Marie elsker smykker til kostymer.
Så det forklarer alt.
Hun har spesielle synspunkter på mye.
Som hva da?
Å, de trenger ingen dedikasjon. Bare signatur.
Som hva... Hun sier at det uekte er like bra som det ekte.
Du trenger ikke å være redd for dem.
Mindre mas...
Hun er enig med meg.
-Hva? -Hun er enig med meg om den saken.
Ja, på akkurat det punktet, men hun...
...hun er et enkelt menneske.
Hun prøver ikke å overbevise noen.
Du har bestemt deg for å gjøre det til en sannhet.
Det du sier er altså at det er greit når det kommer fra henne,-
-men ikke fra meg?
Det er akseptabelt fra henne fordi hun ikke prøver å omvende noen.
Hun maser ikke om det.
I hennes verden er det ingen forskjell mellom kopi og original.
Hun er heldig. Jeg skulle ønske jeg var slik.
Som henne? Hva mener du?
For å være ærlig, så skrev jeg boken delvis for å-
-overbevise meg selv om mine egne ideer.
Men hun ser ut til å ha en naturlig tro på det.
Jeg er litt misunnelig.
Hvorfor kan du ikke bare være som henne da?
Jeg redd det ikke er så enkelt å være enkel.
Hvor skal vi?
Jeg forstår hva du sier...
Jeg vet ikke hvor vi er nå ... jeg bare surrer rundt...
...uten mål...
Det er i orden for meg. Et tankeeksperiment...
Hvor vil du?
Ikke noe spesielt sted. Jeg er fornøyd med å kjøre litt.
Kjøre... kjøre rundt...
Du må kjøre, jeg får sitte her og se på utsikten.
Jeg har en idé.
Jeg kan ta deg med til et sted du vil synes er ...interessant.
Bare en ting... tar det lang tid? Hvor langt er det?
En halv time. Går det bra?
Ja, det går bra. Jeg må tilbake klokka ni-
-for å rekke toget.
Javel, til tjeneste...
Kjenner du Luciano?
Jeg har hørt navnet, men aldri vært der.
Da har jeg en overraskelse til deg...
Du sa altså at det var vanskelig å være enkel?
-Ja omtrent noe slikt. -Vi er ikke mark,-
-det er ikke meningen vi skal være enkle.
Hvor går grensen mellom en enkel person og en enkel sjel?
Si meg det!
Det finnes ikke et enkelt svar.
Min søster sier at man ikke burde streve i livet.
Bare idioter lever et hardt liv.
Hun tror på det. Man skal ikke ha noe som lager problemer-
-som for eksempel...
...gasspeis er bedre enn en vedpeis. Det er bare å skru på knappen..
Tryggere, enklere...
Hun er gift med verdens enkleste mann.
For henne er han den beste. Han stammer...
For henne er det en kjærlighetssang.
Jeg forstår at han leker med navnet hennes.
Hun mener at vi sier det feil.
Hun sier at de skrev feil i fødselsattesten.
Hun sier at rett uttale er "Møøø mø mø.. ri"
Hun elsker den stammingen.
-Hun høres fantastisk ut. -Det er hun.
Jeg skal skrive noe mer i den boka.
Hva skriver du?
Hva gjør denne damen midt i veien?
Hun er jo gal!
Da kan jeg kjøre.
Så.. hva skriver du?
Utrolig.. folk tror de eier veien.
-Du kan lese det senere. -Jeg vil se hva du skrev, ok?
Jeg vet jeg er litt nysgjerrig.
-Det var det jeg trengte... -Hva mener du?
Nå blir det umulig for henne å slutte med tullet sitt. Tusen takk, da!
Ikke gi henne boka, da. Det er ditt valg.
Du kan gi henne en annen.
Ja da, flott tanke...
Kanskje denne diskusjonen hindrer oss i å nyte utsikten.
Det er bare en ting til, så kan vi droppe saken.
Så du skal få det siste ordet.
Det var ikke det jeg mente, det ville vært fint å nyte turen.
For meg virker det som om menneskeheten er den-
-eneste arten som har glemt at hele hensikten med livet-
-hele meningen med å eksistere, er å ha det moro, fornøye seg.
Og her er det noen som har funnet sin måte å gjøre det på.
Vi burde ikke dømme dem for det.
Hvis de er lykkelige og nyter livet, bør vi gratulere dem.
Bare noen få kilometer til.
Jeg tar en sjanse; Får jeg fortelle favorittvitsen min?
En mann er strandet på en øde øy.
En dag da han går på stranden finner han en messinglampe.
Han graver den opp, gnir bort sanden,-
-og ånden kommer ut.
Jeg er ånden i lampen, du får tre ønsker,-
-hva er ditt første?
Så mannen som er varm og trøtt sier:
En evigvarende flaske iskald Coca-Cola!
Ånden vifter med hånden, flasken dukker opp,-
-mannen tar en enorm slurk, og flasken fyller seg selv igjen.
Så sier ånden:-
-Du har to ønsker igjen. Vær rask.
-Og vet du hva mannen sier? -To Coca-Cola til!
-Beklager. -Det er ikke..
Det er ikke vitsen som er poenget, men moralen.
Her er en mann...
...en mann som har et så enkelt liv-
-han er fornøyd med en flaske Cola.
Det er en dårlig vits. Jeg kunne den.
Det minner om Jasper Johns bilde av Coca-Cola.
Javel, Andy Warhols Coca-Cola.
Man tar en vanlig gjenstand-
-setter den på museum-
-og dermed forandrer du folks syn på den.
Det er ikke gjenstanden som betyr noe, men måten å se den på.
Hvis du heter Jasper Johns kan du vel gjøre det.
Hvis navnet ditt er Marie kan du gjøre det også.
Måten hun ser sin mann på, endrer hans verdi.
Se på disse nydelige sypressene.
De er unike, du ser aldri to like sypresser.
De er gamle..
Noen fortalte meg at det finnes en som er tusen år.
Originalitet, skjønnhet-
-alder, funksjonalitet. Definisjonen på kunst, faktisk.
Ikke akseptert i et galleri,-
-men ute i naturen hvor ingen legger nok merke til det.
God ide, men det står ikke i boken?
Man kan ikke skrive alt i én bok.
Jeg må skrive en til da: "Sypresser og meningen med kunst".
Fabelaktig utsikt!
Så, hva skjer?
Du mener alle bilene? Det er slik hver dag.
Kanskje mer travelt på søndager, folk kommer fra alle steder...
...de kommer for å gifte seg, fordi de tror de blir lykkelige.
Det er et gyldent tre der inne...
...der bruden og brudgommen lover hverandre evig troskap.
Evig? Bra. Giftet du deg her?
Ja?
Nei, det er umulig.
Snakk høyere, jeg hører deg ikke!
Nei, snakk med ham du, jeg er opptatt.
Jeg kan ikke snakke med ham nå.
Jeg vet ikke.
Jeg aner ikke.
Jeg er ikke langt unna.
Jeg vet ikke enda.
Ja, jeg gir beskjed.
Jeg snakker med deg senere.
Unger er forferdelige.
De kan sikkert være vanskelige.
Hvis de hadde visst hvor tøft de får det når de får barn,-
-ville de ikke smilt så dumt på bryllupsdagen.
Sikkert ikke.
Privattimen hans er en time senere enn vanlig,-
-og i stedet for å vente, skal han gjøre hundre ting på en time!
Han har ikke forståelse for tid.
Han sier han skal gå å skate, og lover å være tilbake i tide,-
-men å komme til skate-banen tar over en time!
Han har ikke peiling på tida!
Er det ikke det vi... liker med unger?
De vil bare ha det moro.
Akkurat...! Jeg misunner dem.
Ja klart, men hvem må ta følgene?
Vi.
En dag sto han ute i regnet i bare t-skjorte.
Jeg sa: "Gå inn, ikke bli gjennombløt."
Han svarte: "Og så da?"
Jeg sa: "Du blir forkjølt".
Han sa: "Ja, og så?"
Jeg ble sint og sa: "Du kan dø!"
Vet du hva han sa: "Jeg dør, og så da?"
Jeg er sikker på at din sønn får et langt og rikt liv,-
-men har har helt rett; Vi skal alle dø.
Ingenting varer evig.
Å, se babyen.
Kirkegårdene er fulle av uunnværlige menn.
Jeg tror versjonen til din sønn er bedre.
Vi skal alle dø. Og så da?
Hvis vi får høre det samme fra en filosof eller forfatter-
-synes vi det er genialt.
Barn lever i øyeblikket.
De vil ha god moro og tenker ikke på følger og kostnader.
Fordi vi betaler for det.
De tenker ikke på det heller.
Fordi det er en del av leken, ikke en utgift.
Hør, dette er fint i bøker, flott og smart-
-men det passer ikke inn i virkeligheten.
Når man er alene om det er det helvetes tøft!
Beklager, jeg vil vise deg noe i dette museet som du vil like.
Her er maleriet.
Det kalles "Original kopi".
-Har du hørt om det? -Nei.
Det er en presis illustrasjon av boken din.
Det er en ekte kopi.
Det er en toskansk dame.
De fant ut at det var en kopi for femti år siden.
Men de trodde det var en original i mange hundre år.
Her er den berømte Muse Polimnia,-
-portrettet av en kvinne-
-som har en dramatisk historie-
-som er beskrevet på plakaten ved siden av.
I mange år trodde man det var romersk kunst.
Først i det 20. århundre, for omtrent femti år siden-
-ble det oppdaget at det var et arbeid av en dyktig kopist i Napoli.
Men museet bestemte seg for å konservere-
-dette flotte maleriet som om det skulle være originalt.
Det er like flott som originalen.
Når ble det laget?
I det 18. århundre.
Det ble tatt for å være en original i 200 år.
Etter 2. verdenskrig-
-klarte man ved grundig etter- forskning å finne navnet på kopisten-
-fra Napoli som laget dette flotte arbeidet.
Så bestemte museet seg for å ta godt vare på det.
På en måte er det vår Mona Lisa.
Originalen finnes i Herculaneum, ved Napoli.
Historien om oppdagelsen er i selv selv interessant-
Det var en del av en romersk freske.
Og direktøreren for utgravingene var tilfeldigvis fra Toscana.
Han ba denne kopisten lage en perfekt kopi.
Slik kunne han påstå at det var funnet i hans region.
Det ga Toscana stor prestisje.
Det så ikke ut til at du ble så engasjert.
Interessant nok, men ikke noe nytt.
Det er et eksempel på din teori-
Ja, men det finnes eksempler over alt.
Jeg måtte avslutte boken et sted.
Du kunne vel sagt at "Jeg skulle ønske jeg-"
"-hadde sett dette nydelige maleriet før jeg avsluttet boken."
Ja, jeg beklager at jeg ikke fikk sett det i tide.
Men det var verdt turen.
Veldig fint bilde.
Vel, man lærer jo alltid noe.
Virkelig. Hva lærte du?
De sa hvor mye de beundret bildet, men originalen er et annet sted.
Det er fordi det er i Herculaneum, det må jo folk vite.
Hvorfor det?
Originalen er jo også bare en reproduksjon av piken på bildet.
Hun er den virkelige originalen.
Og hvis man ser det på den måten, er Mona Lisa også en reproduksjon.
Tror du Leonardo ba henne smile slik?
Vil du invitere meg på en kopp kaffe?
Du mener at det ikke finnes originaler i det hele tatt?
Ikke helt.
Det er mange originaler.
Hvor?
Hvis jeg får den kaffen, skal jeg fortelle deg.
Det er rett rundt hjørnet.
Så hvor er din original?
Hos din søster.
Virkelig?
Hos min søster?
Det er hennes mann.
-Hva vil du ha? -Svart kaffe er greit.
En svart og en cappuccino, takk.
Kommer straks.
La oss snakke om noe annet.
Jeg fikk ikke hørt hele talen din.
Jeg var der med sønnen min, den store filosofen din.
Han var sulten, så han måtte ha mat, men det var noe du sa...
...om å være i Firenze.
Hva var det?
Hvorfor villet jeg spørre deg...?
Hva villet du spørre meg?
Hold opp å erte meg.
Du ser på meg som om... nå husker jeg...
Du sa at du fikk ideen til boka på Piazza della Signoria.
Ja, det er riktig.
Det var en samtale mellom en mor og hennes sønn som...
...den var interessant.
De var på Piazza'en ved statuen av David-
-og moren fortalte sønnen noe om den, på fransk tror jeg.
Gutten var trøtt, han satt på trappene og så opp på statuen.
Hva sa hun?
Det hørte jeg ikke.
Hva var... ...så spesielt ved dem?
Det var noe annet... ikke boka.
Ideen til boka kom fra samtalen jeg ikke hørte,-
-men jeg var nysgjerrig på dem av en annen grunn.
Hva da?
Hvilken historie vil du høre først?
Hva mener du?
Vil du vite hvorfor jeg var nysgjerrig på dem,-
-eller hvordan jeg fikk ideen til boka?
Jeg vil vite hvorfor...
...du syntes moren og sønnen var så... besnærende?
Jeg kjente dem fra før.
Jeg hadde sett dem i Firenze tidligere.
Dette var for fem år siden...
Jeg var i Firenze på en kulturkonferanse, litt kjedelig.
Jeg bodde på et hotell i sentrum.
Værsågod.
Jeg var nysgjerrig...
En interessant historie...
Hver morgen når jeg gikk ut av dusjen-
-så jeg den samme kvinnen på den andre siden av gaten...
Og når hun kom til hjørnet, rett foran hotellet-
-stoppet hun, snudde seg og så nedover gaten bak seg...
...til hun fikk øye på en liten gutt, på omtrent åtte år.
Han hadde på seg shorts og bar en enorm ryggsekk.
Så fort hun fikk øye på ham, snudde hun seg og gikk videre.
Og hun gikk med armene i kors, slik som deg.
På det neste hjørnet stoppet hun igjen,-
-snudde seg og sjekket at han fulgte etter.
Jeg hadde rom på hjørnet, så jeg kunne se begge veier.
Kaffen blir kald.
Det fascinerende var at de aldri gikk sammen.
Moren var alltid 50 meter foran,-
-og hun ventet aldri.
Gutten gikk i sitt eget tempo og forsøkte aldri å ta henne igjen.
Og jeg så dem igjen på Piazza'en akkurat da.
Gutten satt på trappene foran David-statuen-
-ganske lenge før moren kom.
Det var første gangen jeg så dem sammen.
Høres kjent ut...
...jeg mente ikke å...
Kjente du dem?
Jeg var ikke bra på den tida.
Fortsett historien din...
Jeg beklager, jeg...
Så...
Moren fortalte sønnen noe om statuen.
Det er jo bare en kopi, originalen er i Academia,-
-men moren hadde ikke fortalt det til gutten.
Jeg er sikker... Har jeg rett?
Gutten så opp på statuen som et genuint, ekte kunstverk.
Unnskyld, jeg må ta denne. Jeg går utenfor.
Kaffen hans blir kald.
Han er slik.
Han er nok en god ektemann.
Unnskyld?
Han er en god ektemann.
Hvordan vet du det?
Jeg bare vet det.
Hvor kommer du fra?
Jeg er fra Frankrike.
Hvor lærte du italiensk?
Jeg har bodd her i fem år.
Hvor da?
Først i Firenze,-
-nå i Arezzo.
Hvorfor snakker dere engelsk sammen?
Han er engelsk.
Og han snakker ikke ditt språk?
Ikke italiensk heller?
Han snakker bare sitt eget språk.
Men du kan snakke hans. Bra for deg.
Han er ikke interessert i språk. Ikke i noen ting.
Unntatt ham selv og jobben sin.
Det er jo bra.
-En mann må elske jobben sin. -Hva med oss kvinner?
Det holder dem i ånde, og vi kan leve våre liv.
Jeg giftet meg ikke for å leve alene.
Jeg vil leve livet sammen med min mann.
Er en god ektemann for mye forlangt?
Livene våre er ikke så dårlige-
-om alt vi kan klage på-
-er at våre menn jobber for hardt.
Du forstår,-
-hvis det ikke er en annen kvinne,-
-ser vi på jobben deres som våre rivaler.
Vi jobber også, men mer moderat.
Moderasjon er vårt valg-
-men de kan ikke noe for det.
For dem er ikke å jobbe som ikke å puste, altså umulig!
Jeg ba aldri mannen min om å holde opp.
Nei, så klart. Hvordan kunne du det?
Da ville verden stoppe opp.
Men vi kan sette på bremsene.
Min søster oppmuntrer sin late mann til å arbeide.
Det finnes unntak.
Burde det ikke være en lykkelig balanse?
Ideelt sett, ja, men den finnes ikke.
Kan vi få noe vin?
Kommer. Det ville vært dumt av oss-
-å ødelegge livet for et ideal.
Mamma er ordet.
Men det behøver de ikke vite.
Hvordan kan jeg holde ut med en mann som aldri er der?
De er aldri helt vekk.
Han gjør deg til en gift kvinne.
Det er det viktige.
I min alder forstår du det.
Hvor lenge har dere vært gift?
Femten år.
Barn?
Ja, en sønn.
Han hadde bursdag i forrige uke.
Han gadd ikke en gang å ringe til ham.
Utrolig.
Slik er det.
Han bryr seg bare om seg selv og jobben.
Og vennene hans da?
Ja, vennene, så klart.
Elskerinnen hans da?
Det vet jeg ikke.
Det er derfor du lurer på hvem som ringer på en søndag, ikke sant?
Jeg bare ser på ham.
Men med mistanke.
Men jeg beundrer ham.
Kan jeg spørre hvorfor?
Klart.
Hva må menn gjøre på en søndag morgen?
De sover lenge.
Han gjør det ikke.
Han tar deg med ut til en kaffe-
-han forteller deg historier med stor fornøyelse-
-det ser ut til at han fremdeles kurtiserer deg.
Å ja?!
Hadde han bare barbert seg,-
-hadde han vært perfekt.
Min mann barberer seg annenhver dag.
Selv bryllupsdagen vår var en ikke-barberings dag.
Nå er du vant til det.
På bryllupsdagen vår,-
-spurte min onkel hvorfor han ikke hadde barbert seg.
Jeg sa jeg ikke visste det, så han spurte ham:
"Kunne du ikke barbert deg denne ene gangen?"
Vet du hva han svarte?
Han strøk seg rolig over skjegget og sa:
"Jo, men jeg barberer meg bare annenhver dag."
Den er blitt kald, du skal få en ny.
Ja takk, det hadde vært fint.
Så rat at du ikke snakker italiensk etter fem år med familien her.
Hun trodde du var min mann...
Jeg oppklarte ikke misforståelsen.
Virkelig?
Vi ser vel ut som et pent par.
Hva tror du?
Hva sa hun?
Hun er overrasket over at du ikke snakker italiensk-
-når din kone og sønn bor her.
Det er ikke bare min skyld.
Jeg lærte fransk på skolen...
Og hva mer vil du jeg skal si?
Hun spør deg, ikke meg.
Familien lever sitt liv og jeg lever mitt-
-de snakker sitt språk og jeg snakker mitt.
Det stemmer vel?
Det stemmer godt.
Nei, vi har en hjemme.
Det er søndag og de har stengt.
Let, så finner du den.
Det er en hjemme, du finner den.
Let da!
Nei, ikke bry naboen.
Gå opp på kontoret mitt.
Jeg venter, gå.
Gratulerer med din store klokskap.
Familien lever sitt liv, og jeg lever mitt...
Hva slags filosofi er det?
Få kontakt med virkeligheten! Hør hva han gjør mot meg-
-snakk med ham, kanskje du er flinkere enn meg.
Det er ikke noe galt i det jeg sa.
For meg er det åpenbart at folk må leve sine egne liv.
Du lever kanskje ditt liv, og han lever kanskje sitt,-
-men begge ødelegger mitt.
Står du mot skrivebordet?
Dra ut skuffen.
Den i midten.
Den tredje fra venstre.
Der ja.
Åpne den... idiot. Dra den rett ut!
Hvis jeg kommer hjem og finner den, dreper jeg deg!
Å være til stede gir ro og trygghet...
Nei, den er bak. Du kan ikke unngå å se den!
Å være til stede gir ro og trygghet til de som er rundt oss.
Se hvem som snakker om å være til stede!
Når spiste vi tre sist frokost sammen?!
Kan du se den? Bak der.
Riktig! Du fant den!
Gå og gjør lekser nå.
Ikke mas mer. Ikke ring.
Ikke ring Marie heller.
Vet ikke, vi får se.
Gjør leksene dine! Kom igjen!
ldiot!
Akkurat som faren!
Sta som et esel!
Det finnes alltid en utvei med barn.
Jeg finner den ikke, og du er aldri der.
En må være tøff, slik at den andre kan være mild.
Snill purk, slem purk. Nå du spiller begge roller-
-er det helt umulig.
Jeg skal spille slem purk?
Du behøver ikke spille, kjære.
Damen på kafeen sa-
-at det også var verdt å være gift med en dårlig ektemann.
Men selv som dårlig ektemann bør du være til stede.
Det er urettferdig å gi meg rollen som fraværende forelder.
Det vil alltid være nødvendig for en av foreldrene å være borte en stund.
Du kan ikke laste meg for det, vel?
Nei, men du sa en stund, og i ditt tilfelle er det hele tiden.
Når har du vært her? Når, min kjære?
Jeg har aldri vært her, som du sier.
Her er det.
De vil ta et bilde med oss.
Jeg sa vi ble gift for 15 år siden og vi har jubileum i dag.
Nei takk.
De ønsker virkelig dette bildet. kom nå.
Jeg har ikke lyst, ok?
De spurte om vi var lykkelige, jeg svarte veldig, vær så snill...
Ikke gjør meg forlegen.
Min herre...
Kom å ta et bilde sammen med oss.
Beklager, nei.
Min kone og jeg ville sette stor pris på det.
Jeg beklager, men...
Som De vil, takk.
Få opp farten, vi har ventet i evigheter.
Bare et par minutter.
Unnskyld meg...
Kan De ikke komme og ta et bilde med oss?
Jeg ber Dem. Det er bryllupsdagen min.
De kan ikke si nei.
Min herre, vær så snill, De kan ikke si nei.
Mange takk.
Det du sa var så nydelig.
Men hvorfor måtte det høres så ironisk ut?
Beklager, jeg mente ikke å høres kynisk ut,-
-jeg så på ansiktene deres-
-og jeg så håpet og drømmene i øynene deres.
Jeg fikk meg ikke til å støtte opp om den illusjonen.
En søt illusjon...
Den er nok søt, men varer ikke lenge.
Og jo søtere den er i begynnelsen-
-jo surere blir smaken av virkeligheten senere.
Vi har vært gjennom dette, begge to.
Det er likevel trist.
Nei, det er ikke trist, det er bare slik.
Skulle ønske jeg kunne sagt til det paret at de ikke måtte klamre seg-
-løfte om evig ekteskap.
De burde endre løftet sitt.
Det eneste som vil redde ekteskapet deres er omsorg.
Omsorg og oppmerksomhet.
Oppmerksomhet på hva?
På at ting forandrer seg.
Alt forandrer seg.
Et tre fortsetter ikke å blomstre-
-etter at våren er slutt fordi...
...blomstene blir til frukt.
Og så mister treet frukten.
Og så...
Den bladløse hagen.
Det er et persisk dikt:
Den bladløse hagen. Hvem tør si at den ikke er vakker?
Du ligner på sønnen din.
Jeg liker det.
Hva liker du?
Hvorfor må jeg overbevise deg?
Jeg lurer på hvordan du kan overbevise deg selv.
Du er jo en kunstekspert, ikke sant?
Jeg ser ikke på det som kunstverk, mer som et tema.
Tema?
Jeg liker måten hun hviler hodet på skulderen hans.
Jeg kan ikke tro du er så...
...sentimental.
Jeg kan ikke tro at du er så...
...uansvarlig.
Uansvarlig? Jeg?
Denne karen har ikke noe annet å gjøre enn å beskytte kvinnen.
Det er derfor han ble udødelig.
Udødelig?
Man kan ikke bli udødelig for det. Det er dumt.
Tull!
Jeg har ikke følelsen av å delta i denne diskusjonen.
Delta? Vet du hva det betyr?
Hva vet du om å delta?
Vi går, det blir for mye.
Du har rett.
Jeg deler ikke ditt syn.
Du ser bare en kvinne som hviler hodet på skulderen...
...på det monsteret!
Ærlig talt synes jeg synd på deg.
Synd på meg?
Fordi han beskytter henne, blir han evig.
Jeg vet hva jeg sier, du vet ikke hva du skal svare.
Jeg behøver ikke svare. Det er dumt!
Da er boken din dum også!
Jeg trodde at det viktige ikke var verket,-
-men hvordan vi ser på det.
Jeg trodde tilnærmingen din var subjektiv, personlig,-
-kreativ, innovativ...
Men hva betyr det nå?
Teknikken? Kunstnerens renommé?
Hvordan vi ser på det betyr ikke noe lenger? Svar!
Jeg vil ikke.
Det du sier får meg til å hate alt.
Kunst.
Originalene, kopiene, denne statuen, deg, alt!
Jeg vet at du hater meg. Det er ingenting å gjøre med.
Prøv å være litt rasjonell.
Hva mener du?
Skal jeg minne deg på boken?
Det er min rett som leser.
Se på statuen. Fortell meg om dens verdi.
Jeg har ikke noe å si om dens verdi.
Det var du som kalte den et evig mesterstykke.
Ja, jeg kan vise deg. Kom, la oss spørre folk!
Vi spør dem.
Alt du kan gjøre er å vente.
Hører du? Vent!
Du kan ikke ta denne avgjørelsen alene.
Det er umulig. Du har ikke rett til det.
Har du tenkt på meg oppi alt dette?
Bare vent.
Vær snill, ikke få meg sint.
Vi må snakke om dette.
Du vil innse at du tok feil.
Du tar feil.
Hallo?
Jeg hører deg ikke.
Vent, jeg flytter meg litt.
Nå kan jeg høre deg...
God dag.
Kan dere dele synspunktene deres med James?
Ja, klart.
Som jeg sa, er han en ekspert på kulturarv-
-og mest om den psykologiske effekten kunsten har på publikum.
Hvis du kan si hva du...
Dette er ikke vår første tur.
Det er fjerde... femte gangen.
Til Italia.
Vi kom ført og fremst for å beundre kunsten.
Tross alt er jo Italia et stort friluftsmuseum.
En fjerdepart av verdens kulturarv-
-finnes i Italia.
Min mann vet det.
Det han vil er at dere...
Det du sa i sted var flott.
Om kraften...
Ja... jeg føler at denne statuen...
...eller kunstneren, gjennom statuen-
-vil vise oss den rene kraften til en mann,-
-hogget ut av en steinblokk-
-eller kanskje flere.
Jeg ser den ikke så godt. Vi går nærmere.
Vi ser bra herfra. Kan du gjenta? Det var så fint.
Husker du, du sa at det som berørte deg ved skulpturen,-
-var roen i kvinnens ansikt-
-når hun hviler hodet på skulderen hans.
Du sa hun ga inntrykk av at hun stolte på ham.
Av ikke å være alene.
Ja, men det var det som denne damen sa.
Men du var enig.
Det inntrykket er riktig, men-
-hva skal jeg si..
Unnskyld, jeg glemte etternavnet. James...?
James holder.
Jeg skal fortelle deg noe.
Du er åpenbart en kjent mann.
Men du kunne vært sønnen min.
Derfor vil jeg gi deg et faderlig råd.
Kan jeg?
Jeg lytter.
Først et spørsmål. Jeg skulle gjerne vite...
Nei, la oss gå rett på sak.
Jeg tror-
-at alt hun vil ha av deg-
-er at du går sammen med henne-
-og legger hånden på skulderen hennes.
Det er alt hun lengter etter.
Men for henne er det viktig.
Jeg vet ikke hva som har skjedd mellom dere,-
-og det vil jeg ikke vite.
Det har jeg ikke noe med.
Men alle problemene deres kan løses-
-med en enkel gestus.
Gjør det og frigjør deg selv.
Ikke gjør det verre enn det er.
Takk for rådet ditt.
Men nå må vi gå og spise.
En restaurant? Det er god en her.
Den vil jeg anbefale.
Da kan vi gå.
Det var hyggelig å møtes.
God kveld.
Farvel. Hyggelig måltid.
Mange takk.
Er du sulten?
Utsultet.
Det er for seint for lunsj.
Og for tidlig for middag.
Det er ingen her.
Et øyeblikk.
Et øyeblikk, jeg kommer.
Vær så snill.
Rødvin?
En flaske rødvin, takk.
Med en gang.
Hva slags rødvin?
En god en.
Alle er gode.
Er vinene gode her omkring?
Ikke så gode som våre, men bedre enn deres.
Så snilt.
Det er en spøk.
Rødvin, raskt.
Hva er det?
Hvorfor kom vi hit?
Hva er galt?
Smak, så forstår du.
Hva?
Det smaker krok.
Korket!
Ikke noe problem. Vi får den byttet.
Jeg spør kelneren... ikke noe problem.
Jeg forsøkte å bytte den.
Han ville ikke høre. Og nå ignorer han meg.
Så, hvorfor dette dumme ritualet? Hvorfor ba de oss smake?
Det er en konvensjon. Man smaker og sier den er god.
Da er det en tåpelig konvensjon!
De skjenker en skvett, du skal rulle den rundt, lukte, smake,-
-og se opp i taket å si: "Å, perfekt!"
Selv om den er dårlig skal du si det.
Ikke vær så kravstor.
Du kan ikke vente en fantastisk vinliste i en enkel Toskansk restaurant.
Og for å være ærlig,-
-så er den ikke så dårlig.
Liker du den?!
Hvordan kunne jeg glemme at franskmenn vet alt om vin og mat.
Du liker den! Du drikker den!
Er du blitt helt gal?
Hvorfor gjør du dette?
Kan du ikke bare nyte det du har i stedet for å sutre?
Vær tilstede til en forandring! Se rundt deg, vær her!
Jeg tror ikke det jeg hører.
Fra deg.
Se, det er det samme paret.
For et drømmested.
Se så søte de er. To turtelduer.
Se på din kone.
Som har gjort seg pen for deg.
Åpne øynene dine.
Dette er ikke rett øyeblikk!
Klokka er fem, jeg er sulten, og jeg må ha en drink!
Så, når er rett øyeblikk da?
Det var ikke i går kveld heller. Når er det?
I går kveld?
Det var vår...
For en gangs skyld glemte du ikke bryllupsdagen.
Du kom tilbake etter etter å ha vært borte i to uker, angivelig for å jobbe.
Da jeg kom ut fra badet sov du tungt og snorket.
Jeg prøvde å flytte puta for å se om du reagerte.
Du bare gløttet opp.
Du kikket på meg og sovnet igjen!
Så fortell meg når det er rett øyeblikk?
Kjære... Jeg var trøtt.
Hvorfor kunne du ikke tenke:
"Min stakkars mann er helt utslitt."
For en innlevelse!
"Min stakkars mann... Hva? Han er så utslitt..?"
Jeg er trøtt også! Bare si at du ikke elsker meg lenger!
For Guds skyld, det er en absurd tolkning!
Vi kan ikke vente å føle det samme som det nygifte paret der!
Ikke etter 15 år!
Ting har forandret seg, klart de har!
Men ikke så tøvete som du sier.
Det er der fremdeles, men viser seg på andre måter.
Og du må innfinne deg med det. Hvorfor kan du ikke forstå det?
Jeg vil helst ikke forklare det åpenbare for deg.
Du er ikke overbevist?
Du må prøve å se saken fra min side også.
Jeg lar deg være igjen med... "de nye vennene dine"...
Bedre nå?
Ja takk.
Det er noe jeg må snakke med deg om.
Ja, hva?
Hvis jeg altså ikke skygger for utsikten.
Skal jeg flytte meg?
Nei, det er greit.
Jeg har sett nok på dem.
Om hva?
Jeg har et spørsmål.
Hvis du vil høre.
Enkelt spørsmål, enkelt svar.
Kom igjen, still spørsmålet. Jeg lytter.
Husker du at du fortalte om da du kjørte hjem fra Roma til Firenze?
Ja, klart, det gjorde jeg... tusen ganger.
Jeg var alltid den som...
Det var om kvelden for fem år siden, gutten sov i baksetet, husker du.
Jeg kjørte alltid tilbake alene hver søndag.
Det var mørkt, og du fortalte meg at du følte hendene som kom bakfra-
-dekket øyene dine og en stemme sa: "Gjett hvem?".
Ja så, hva skal jeg huske da?
Det var ingen andre i bilen.
Guten sov i baksetet.
Kom til saken.
Du hadde sovnet.
Du hadde sovnet ved rattet i Gud vet hvilken fart på motorveien.
Så jeg har et enkelt spørsmål:
Hvorfor sovnet du?
Jeg var trøtt.
Ingen dumme unnskyldninger, bare si meg:
Sovnet du fordi du ikke lenger elsket vår sønn?
Hadde du sluttet å elske ham?
Hadde du sluttet å elske meg?
Enkelt spørsmål: Hvorfor sovnet du?
Jeg var bare døsig, jeg sovnet ikke.
Å, du var bare døsig, så klart.
Greit, jeg ble døsig i går kveld, ok?
Ja klart.
Så hvis jeg sier at jeg ikke sov, men var døsig, så er det ok?
Nei, du sov.
Sove eller døse, hva er forskjellen?
Det viktige er at jeg var i senga, mens du var i en bil i 100 km/t.
Det er den store forskjellen!
Men det er noe helt annet. Du kan ikke sammenligne.
Vi snakker om-
-kvelden på vår 15. bryllupsdag!
Det er et viktig symbol. Gift i 15 år!
Det er vårt jubileum og du snorker!
Jeg snorker ikke, og...
Skam deg!
Du brukte så lang tid på badet!
Tuller du? Jeg gjorde meg klar!
Jeg gjorde meg vakker for deg!
Det er ikke min skyld!
Det tar tid å gjøre seg klar.
Nok!
Det burde du vite etter 15 år!
Vær stille!
Vi er der vi begynte, du hører ikke etter.
Jeg beklager... Jeg beklager i går kveld,-
-jeg beklager for fem år siden, jeg...
-beklager for restauranten, kelneren, vinen...
Jeg beklager de siste 15 årene-
-og jeg beklager at er jeg er til!
Kommer.
Gratulerer!
Jeg kan ikke åpne.
Gratulerer!
Lykke til.
Hei!
Er det vondt?
Jeg er ok.
Jeg skulle ikke tatt disse skoene.
Ingenting er forandret her.
Men du...
Du har forandret deg.
Har jeg?
Jeg tror ikke du pleide å gå i kirken.
Jeg skulle bare ta av BHen.
Men jeg så at du ba?
Du ba.
Jeg trengte å være alene.
Hvorfor gjorde du det i en kirke?
Jeg fikk ikke puste.
Jeg følte meg beklemt.
Beviset.
Du kan få se merket, hvis du vil.
Jeg er lei meg.
Virkelig lei meg.
Du så ikke at jeg tok bort leppestiften heller.
-Du så det ikke. -Jo da.
Ikke at jeg tok den på, eller øreringene.
Problemet er at du ikke ser meg.
Men jeg la med en gang merke til at du har skiftet parfyme.
Du kunne ha barbert deg for meg i dag.
For jubileet vårt.
Det er en vane.
Jeg barberer meg bare annenhver dag.
Jeg vet.
Husker du hotellet vi tilbragte bryllupsnatten?
Var det i nærheten her?
Se deg rundt, så ser du det.
Det der.
Nei.
Fortsett å se.
God kveld. Unnskyld...
Min mann og jeg tilbragte bryllupsnatten her for 15 år siden-
-i rom nummer 9.
Vi lurte på om vi kunne få se det om det er ledig.
Vi ville mimre om de gode gamle dager.
Rom nummer 9. Tredje etasje.
Skru av lyset, er du snill.
Se ut av vinduet.
Så ser du.
Se til venstre.
Ser du?
Husker du?
Husker du ikke?
Husker du ingenting? Jeg kan ikke tro du har glemt det.
Se herfra da.
Se.
Du husker? Til høyre der.
Du vet jeg har dårlig hukommelse.
Det er urettferdig å teste meg slik.
Når jeg ligger her...
...husker jeg alt.
Du sov på denne siden, husker du?
Puten lukter av deg.
Jeg husker hver liten detalj...
Som hva?
Skal jeg fortelle?
Nei.
Jeg kan godt fortelle hvis du vil.
Ingenting har forandret seg, forstår du.
Du har ikke forandret deg.
Du er slik du var.
Like høflig-
-like attraktiv-
-like kjølig.
Jeg vet det er for å beskytte deg selv.
Men like kjølig.
Det er ikke sant.
Hva er ikke sant?
Har jeg forandret meg?
Du en enda vakrere.
Og enda dummere?
Det har jeg aldri sagt.
Hvis vi hadde hatt større toleranse for hverandres svakheter,-
-ville vi vært mindre ensomme.
Tror du ikke det?
Jeg vet man kan leve alene, men...
Så du paret ved siden av?
Jeg misunte dem...
De gamle.
Gjorde ikke du?
Vet ikke.
Bli her.
Bli.
Det er bedre.
Bedre for oss begge.
For deg og for meg.
Gi oss den muligheten.
Som jeg sa...
...må jeg ta toget klokken ni.
Ja, jeg vet.